-Velkommen. - Tak.
- Hvad drikker vi? - Paradis... Hennessy.
For mange år siden spurgte jeg dig, hvad der interesserede dig.
- Kan du huske, hvad du svarede? - God mad og kvinder.
- Du sagde "sandheden". - Det er muligt.
Dengang havde jeg en chef, jeg holdt meget af.
En usædvanlig kold vinteraften tog denne chef ind til byen -
- for at gå i biografen. Han kom aldrig hjem igen.
Der var kun en blodig lodenfrakke og en nation i sorg tilbage.
Skal sandhedsmonsteret ikke slippes løs, Johansson?
Så vi endelig får at vide, hvem der tog ham fra os.
- Mener du det alvorligt? - Jeg planlægger en længere rejse.
En rejse, man ikke kommer hjem fra.
Muligvis bliver jeg, selvom jeg var ulydig i søndagsskolen -
- genforenet med min chef, når jeg når frem.
- Jeg beklager. Hvad er det? - Kræft.
De siger, at det er al den fede mad gennem årene. Men det var det værd.
Vil du opfylde en gammel mands sidste ønske -
- før han sejler gennem perleporten på en flod af flødesovs?
- Hvorfor mig? - Du er en god politimand.
Og du har aldrig sluppet de der skyldfølelser.
Du er ret ligeglad med, at jeg snart skal dø. Men skylden, Johansson...
Det faktum, at der stadig er noget, som du ikke har styr på.
Og det klør i dig. Det ved jeg.
Du lovede, at I ville løse det.
Slip monsteret løs, Johansson. Tiden er inde.
Gå bare ind.
Velkommen i det allerhelligste. I har vel hilst.
Mange kender allerede hinanden ud over Lisa Mattei.
Hun er et nyt bekendtskab. Men mor kender jeg jo.
Jeg tror, det tager lidt tid.
Statsminister Olof Palme blev myrdet på hjørnet af Tunnelgatan-Sveavägen -
- den 28. februar 1986, 23.20.
Jeg vil have sagen gennemgået.
Men der er lavet en Palme-undersøgelse.
Det handler ikke om en ny undersøgelse.
Arbejdet skal være meget mere uformelt.
Jeg vil have en ny vinkel fra kloge kolleger med friske øjne.
Selvom jeg aldrig har været i nærheden af Palme-undersøgelsen...
- Jeg tror ikke på idéen. - Jeg lytter, Eriksson.
Det er svensk politihistories mest gennemtærskede sag.
- Den eneste seriøse mistænkte er... - Christer Pettersson.
Som blev både dømt og frikendt.
- For... - 25 år siden.
Det er som Monty Python-sketchen med papegøjen.
Eriksson mener, at undersøgelsen er død.
Måske er den bare træt. Sagde han ikke det i sketchen?
- Den er stendød. - Du må bruge politiets grundregel.
- At få det bedste ud af det. - Godt, at vi forstår hinanden.
Men hvorfor nu?
En gammel bekendt mindede mig om noget, jeg har prøvet at glemme.
- Hvad siger jeg til medarbejderne? - Ingenting.
Jeg vil ikke læse i avisen, at jeg har indledt en ny Palme-undersøgelse.
Det er fra min tid i Palme-gruppen.
Alt ligger, som jeg forlod det. Her er en kasse parkeringsbøder.
- Spændende. - Ved mord er alt vigtigt.
Jeg var ikke ironisk. Det er spændende.
Jeg tager gerne spor og hypoteser. Alt fra kurdere til ensomme galninge.
Du vil måske lave det hele selv?
- Jeg kan fortsætte, hvor jeg slap. - Det førte ingen steder.
Måske har jeg overset noget. Jeg kan jo tage selve hændelsen:
Gerningsstedet, vidneudsagn, det kriminaltekniske, hvis det er okay?
- Jeg bestemmer ikke. - Og dig?
Da jeg altid har troet, at det var Pettersson, så begynder jeg vel der.
- Hvor er Flykt? - Golf?
- Skal du gå? - Hvad? Nej, jeg kan arbejde sent.
- Og dig? - Nej, jeg bor alene.
- I så fald skulle det være katten. - Jeg har heller ingen familie.
Jeg er også single og arbejder altid.
Johansson ved, hvem han skal nappe.
"Ny undersøgelse af mordet på Olof Palme."
Godmorgen. Har du nogen post til mig?
Der er folk derinde.
Godmorgen. Sikke en møgsprøjte.
Der står, at rigskriminalchefen har indledt en ny Palme-undersøgelse.
- Ja, det så jeg. - Og?
Agurketid. Det er jo rene fantasier.
De kunne ligeså godt skrive om slanketip eller papvin.
- Så det har du ikke gjort? - Nej, naturligvis ikke.
Men materialet er for stort. Det skal registreres mere moderne og enkelt.
Det ligger mig fjernt at blande mig i din administration.
- Nej, det ville se skidt ud. - Og medierne?
Hvad siger du? En pressemeddelelse?
- Tv. - Dem tager jeg.
Er du klar. Vi skal til tv. Har du spist?
De har vist en god kantine, så vi kan få spist noget.
- Jeg har ikke forberedt mig. - Vi skal bare vise en fælles front.
Og det er vel kun rimeligt. For de ved det, fordi du er en sladretaske.
- Du tror vel ikke...? - Jeg ved, at det var dig.
Ups... Var det så let.
Efter pressekonferencen har vi ikke brug for din hjælp mere.
Ryd op her, så tager jeg over til tv.
Du har sat erfarne mordefterforskere på en opgave -
- der lyder som noget for it-eksperter.
For mig er det en selvfølge. Den sortering kræver erfaring.
- Men er it og computere deres bord? - Nu undervurderer du mine folk.
Skide idiotfjols. Tænk, at du kan komme i tv.
Du er jo legendarisk. Har du ikke selv lyst til at løse...?
Jo. Men jeg er blevet klog nok til at overlade det til dygtigere folk.
Min opgave er at sørge for, at de ikke drukner i papir.
Så det handler mest om arbejdsmiljø?
Nej. Det handler om en utrolig vigtig undersøgelse.
- Er du syg? - Bare lidt ondt i halsen.
Jeg tænkte, at du havde fået storhedsvanvid.
- En ny Palme-undersøgelse? - Vi sorterer bare lidt papir.
Den er god med dig. Du vil vel have belønningen.
- Du kan altid låne af mig. - Det er blevet akut.
Hvis du vil have et rigtigt job, så vil jeg godt hjælpe dig.
Kom nu, Johansson. Hvorfor?
Du ved, at jeg er allergisk over for uopklarede sager.
- Skammede du dig ikke dengang? - Selvfølgelig gjorde jeg det.
- Hvad? - Der har du grunden.
Jeg bliver ikke skammen kvit, hvis jeg ikke gør noget.
Du var med. Hvorfor mislykkedes det?
Vi havde en masse tossede jurister, der fortalte os, hvad vi skulle gøre.
- Du havde sikkert fundet ham. - Hold nu op.
Hvem tror du gjorde det? Jeg vil høre det en gang til.
Det var en med lokalkendskab, god fysik, åndsnærværelse -
- rutineret skytte, en enorm skarphed, iskold.
Han gjorde det, han skulle, stille og roligt.
Og så gik han bare derfra. Tak.
Som repræsentanter for presse og erhvervsliv skulle I nævne de tre -
- som, I mener, løber den største risiko for et attentat.
Og der har vi Lars Martin Johansson -
- repræsentant for rigskriminalpolitiet.
Jeg kan meddele, at vi har en klar vinder eller rettere sagt taber.
Og da jeg har titel af særlig rådgiver for statsministeren -
- er det med sorg, jeg konstaterer, at det er min chef, Olof Palme -
- som er blevet beæret med titlen 'nationens mest udsatte'.
Han har fået over dobbelt så mange stemmer som resten tilsammen -
- hvoraf kan nævnes dronningen, Astrid Lindgren og Björn Borg.
Samtlige har sat statsministerens navn øverst.
Nu er jeg interesseret i at høre jeres motivationer.
Politikere bliver ofte kontroversielle.
Hvis du læste, hvad I skrev, ville du se, at han ikke er kontroversiel.
- Det er bare at læse, det I skriver. - Hvad mener du?
I virker enige om, at han er et røvhul. Jeg har aldrig mødt ham.
- Det har jeg. - Han er ondskabsfuld.
- Manipulerende. - Skinhellig.
- Arrogant. - For intelligent.
Vi må ikke glemme, at han spionerer for russerne, mens han snyder i skat.
- Det er noget vrøvl. - Hvad mener du?
Rent politimæssigt er han forkert type.
Det var dejligt at høre fra så anset en repræsentant fra politiet.
Det er ikke det, der hviskes blandt dine kolleger -
- at statsministeren ikke er spion.
Det har jeg aldrig sagt. Du har nok misforstået mig.
Palme er en udmærket spiontype, bare ikke nu.
Han har for travlt med blandt andet sine selvangivelser.
Har han spioneret, var det længe før, han blev statsminister.
Selv om jeg gerne ville fortsætte denne pikante diskussion -
- så vanker der frokost. Der bydes på ost, sild og smør.
Ved du, hvem jeg er?
Lars Martin Johansson fra rigskriminalpolitiet.
Politiassistent Stefan Berg også kaldet Knippel-Berg -
- eller Berg Junior.
Berg Junior fremstår meget veltrænet. Der er ingen ekstra kilo.
Desværre er han også dum i hovedet.
Og ikke bare en dårlig betjent, men måske verdens ringeste betjent.
Det er dig.
Hvad laver en politiassistent i et varetægtsfængsel -
- uden snørebånd og bælte?
Du behøver ikke svare. Spørgsmålet var retorisk.
Bed om en ordliste, når jeg er gået.
Du er her, fordi du ikke kan nøjes med at være en dårlig betjent.
Og jeg taler ikke om det nazipjat.
I må samles, synge og klæder jer ud, som I vil.
Jeg viste et billede af Åke Larsson til en af kollegerne.
Det var ham, som I slog ihjel i torturkammeret under Plattan.
Åke Larsson. Ved du, hvordan kollegaen beskrev Larsson?
Som en lasagne med tænder.
Jeg tænkte, at du kunne trænge til lidt natlekture.
Lars Martin Johansson, hvordan er han?
- En rigtig god politibetjent. - Hvad er han god til?
Han har flået en elg på under syv minutter.
- Han kan vist se om hjørner. - Kan han også gå på vandet?
- Stilfærdig. - Ingen sladretaske.
Hvis jeg har regnet rigtigt i din sikkerhedsrapport, Berg -
- så omfatter dit materiale imellem 105 og 115 såkaldte kolleger -
- ved Stockholms ordenspoliti, som alle har en vis svaghed -
- for de brune og sorte farver på den politiske palet.
En af disse personer deler blod, så vidt jeg ved, med kontorchefen.
En person, som i visse kredse er mere kendt som Knippel-Berg -
- og som nu sveder i en celle.
Han er løsladt. Kollegerne bekræfter hans forklaring.
- Korpsånden. - Hvad mener du?
Ingenting.
- Det er din nevø, ikke? - Det ved du godt.
Beklager.
Hvor mange betjente omfatter din rapport? 1970.
- Det giver os en andel på 11-12%. - Det er slemt nok.
Men det er jo ikke færdselsbetjente, der råber "Heil Hitler" -
- og synger 'Die Fane Hoch' iført dødningehovedkasketter -
- som forstyrrer min nattesøvn.
Betragter du dine kolleger som mere eller mindre pålidelige end de her?
Kollegerne er i en helt anden kategori i sikkerhedspolitiet.
Den slags tanker ville vi aldrig tolerere.
- I er altså mere intelligente? - De er mere stilfærdige, ja.
Så heiler man til jobsamtalen, får man ikke job hos jer.
Det lyder som en svær gruppe at undersøge.
- Hvad mener du? - Begavede, mere diskrete...
Men hvad tænker de egentlig?
De har jo alle samme uddannelse og erfaringer.
- Mange er født ind i politiet. - Jeg har fuld tillid...
Der adskiller vi to os. Misforstå mig nu rigtigt.
De almindelige tosser, der råber, hvad de tænker og tror -
- de beroliger mig. De andre bekymrer mig.
Jeg håber inderligt, at du har styr på de stilfærdige og diskrete typer.
Et sidste spørgsmål. Personerne i din rapport...
Hvad kan de mindst lide? Hvad er deres mindste fællesnævner?
Din chef, statsministeren.
Jeg hørte, at Knippel-Berg er ude. Drop ham. Det er umuligt.
- Nogen må gøre noget. - Hvorfor?
- Så du, hvordan Larsson så ud? - Han så frygtelig ud.
Og hvad så? Det er hverken første eller sidste gang.
- Du får ham aldrig dømt. - Det vil jeg skide på.
Folk som Stefan Berg skal ikke være betjente eller noget som helst andet.
Så lad os slå ham ihjel med baseballbats og cykelkæder.
Han bor vist ude i Solna.
Hvad fanden gjorde du ved ham? Det forlyder, at han brød sammen.
- Jeg gav ham farens ligsynsrapport. - Du spøger, ikke?
Du er et sygt menneske, Johansson.
- Du har brug for hjælp. - Skal vi snakke eller spille?
Nej, jeg har ikke sovet her, men arbejdsdagene bliver vist lange.
Sæt jer. Jeg tænker bedre, når jeg ligger ned.
Alle er her. Kollega Flykt har meldt forfald. Han skulle ordne nogle tip.
Og dermed håber jeg, at lækken til pressen er lukket. Er alle vågne?
Jeg påstår, at det ikke var Christer Pettersson og vil prøve en ny teori:
En anden mere kompetent gerningsmand finder ud af -
- at Palme vil forlade hjemmet den vinteraften i 1986.
Gerningsmanden følger efter parret -
- og skyder første gang, muligheden opstår ved Tunnelgatan-Sveavägen.
- Hvor forsvinder han hen? - Jeg har lavet et notat om den nat.
Dette er kollegernes første bud på flugtvejen:
Gerningsmanden løber ad Tunnelgatan og trappen til Malmskillnadsgatan -
- fortsætter lige frem ned ad David Bagares -
- ind på Regeringsgatan og forsvinder mod nord.
Så Snickarbacken og ind i Smala Gränd.
Og så videre væk mod Humlegården. Det er 500 meter og tager tre min.
- Hvorfor tror man det? - Vi har fem personer i vidnekæden.
Selvom de forskellige led måske ikke hænger helt sammen.
Og vidnerne?
Det første vidne er den eneste, der ser ham løbe opad trapperne.
Det andet vidne ser ham fortsætte ned ad David Bagares gata.
Tredje og fjerde vidne bliver næsten løbet ned af ham -
- på Regeringsgatan.
Og vidne fem ser gerningsmanden i Smala Gränd.
Han bliver bange, da han ser hende og forsvinder mod Humlegården.
Det interessante er, at vidnet på Regeringsgatan råber:
- "Se dig for, perker!" - Skulle han have råbt "drukmås"?
Pettersson lignede en perker. Jeg er helt overbevist om, at det var ham.
Signalementet passer. Geografien passer.
Han opholdt sig ofte i området og var den aften lige i nærheden.
Han havde desuden adgang til den type revolver, der blev brugt.
I kan jo læse mere i mit notat.
Undskyld, at jeg spørger. Lider du af angst?
En stærk indre uro?
Hvorfor ellers denne interesse for detaljer?
På spørgsmål A svarer jeg ja, og også på spørgsmål B.
Tilføj nogle ikke alt for hyppige anfald af panikangst.
Indgår frøkenen ikke i lapsvinets nye efterforskningsgruppe?
- Nej. - Så er jeg fejlinformeret.
Vi efterforsker ikke. Vi skal se på registreringen af materialet.
Sikke en masse ord. Hør her... lige ud af posen.
Jeg var med, da det skete i 86. Har du papir og pen?
Først streger du alle kællinger. En kælling havde aldrig pelset Palme.
Og så var Palme selv en kælling. Han gik med bjørnefisse på hovedet.
Det var en kompetent skid, der skød.
Så du tror ikke på den ensomme galning?
Drop ham 'Kutarn' og alle andre alkoholikere, perkere og bøsser.
Hvorfor skulle de hoppe på Palme? Han forsvarede dem.
Det er en kvik satan, der har styr på tingene. God med skyderen.
- Godt lokalkendskab, is i maven. - Politi eller militær?
Eller en skytte eller jæger. Du skulle tjekke de fede fyre -
- som sad i et hus i tv i 80'erne.
Nej, frøken, nu skal gamle Backström lave rigtigt politiarbejde.
- Det bliver mellem os, ikke? - Selvfølgelig er du anonym.
Du behøver ikke at hilse renpuleren fra mig.
Tager man en anden mulig flugtvej mod Kungsgatan... Der er noget galt.
Madeleine siger ved to forhør, at hun var på vej fra en pub på Vasagatan.
Hun skilles fra sit selskab ved 23-tiden -
- for at gå til fods hjem til Döbelnsgatan 31.
'Surabaya Johnny'.
Hun tager Kungsgatan og derefter trapperne op til Malmskillnadsgatan.
Der møder hun en mand, der hurtigt går ned mod Kungsgatan.
Hun mener, at klokken er 23.20.
På Döbelnsgatan ser hun en politibus, der kører mod Malmskillnadsgatan.
Det husker hun, fordi kollegerne blinker til hende med lygterne.
Forhørene med Madeleine underkendes.
- Hvorfor? - Hun var misbruger og prostitueret.
- Patty Hearst. - Den havde jeg også kunnet.
Jo...
- Senere kontakter Madeleine mig. - Hvorfor dig?
Jeg kendte hende. Hun vidnede i en sag om mishandling, jeg stod for.
Så du mener, at Madeleine faktisk mødte gerningsmanden på trappen.
Sandsynligvis. Tiden passer, og hun var ikke typen -
- der løj eller gjorde sig selv interessant.
Madeleine var hæderlig, begavet og var der altid for andre.
Kollegerne var ikke enige.
Tak. Jeg tager lige den der.
- Må jeg bestille en cola. - Og regningen.
- Lever hun? - Nej. Hun døde af en overdosis.
Hun levede et trist liv.
Vi kan altså bryde vidnekæden mellem første og andet led -
- med Madeleine, som er død...
Ja, det ser sådan ud.
Sådan er det.
- Hvor mange ved det her? - Et par stykker... af de vigtige.
Nu også dig.
- Cyndi Lauper. Den kunne du ikke. - Jo.
Hej. Har du fået læst Lewins notat?
- Ja. - Tænker du det samme som jeg?
Madeleine Olsson. Det er deprimerende at læse, hvad hun har sagt -
- i det første døgn i historiens største mordefterforskning.
Fandens idioter. Jeg tror, at det var den vej, morderen tog.
Okay. Hej.
Vi har fået nogle tip, jeg ikke kan blive klog på.
Eriksson, Jeanette, 670414-2326, ikke?
Den bedste i klassen. Læser kriminologi i fritiden.
- Hvor længe har du været her? - Snart tre måneder.
Jeg ser dig gennem vinduet.
Jeg er her ikke så tit. Sæt dig. Fortæl.
Det er en amerikansk journalist. Han ankom i søndags.
Jeg har allerede fået to tip om ham.
- Hvad hedder han? - Jonathan Paul Krassner.
Det første tip kom fra en journalist, der mødte Krassner på Pressklubben.
Han sagde: "Han virker mistænkeligt interesseret -
- i vores samarbejde med andre sikkerhedstjenester -
- og hvordan vi bruger tyskerne som kanal til amerikanerne."
Andet tip kom for et par timer siden: "Tag omgående kontakt -
- på grund af en amerikansk journalist: John P. Krassner."
- Siger hvem? - Beskyttet identitet.
Højeste prioritet. Det er over mine beføjelser.
Mine instruktioner er at informere...
Joy eller Jean Patou?
Ved du, hvor mange rosenblade der går til en milliliter?
- Nej. - 600.000.
Nej. Det her går ikke. Det må du meget undskylde.
Jeg forstår ikke.
Det er helt enkelt sådan, at jeg ikke kan lade være med -
- at blive helt utrolig påvirket af Deres kvindelige figur.
Det er naturligvis højest upassende.
Jeg anbefaler, at du går direkte til kontorchefen i fremtiden.
Men bliver det ikke først upassende -
- hvis modtageren ikke er modtagelig?
Jo, det er nok rigtigt.
Hvad gør vi med Krassner?
Du kan betragte mig som informeret.
Det er godt, Junior. Slip det løs. Op med kniplen og slå.
Er det bløddelene, I plejer at begynde med?
Kom så. Du har jo dine vidner. Gør, som du plejer.
Det andet tip om Krassner kommer fra en professor Johan Forselius.
Professor emeritus.
Da jeg når Forselius per telefon, vil han tale med kontorchefen.
Da jeg fortæller, at kontorchefen er optaget, smider han røret på.
- Hvad? - Ikke noget.
Forselius arbejdede under krigen i forsvarets efterretningsafdeling.
En stakkels major fik den brillante ide -
- at gemme Forselius' whisky.
Men Forselius opdagede ham og kunne ikke se humoren i det -
- så han opsporede majoren og slog ham sønder med en bakelit-telefon.
Den stakkels major lå i gips, til krigen var slut.
Professoren har sine sider.
Da vi vel snakker om 2. Verdenskrig, kan det forklare Forselius' opførsel.
Han er jo ikke ligefrem en årsunge.
Han er ikke senil. Han har tilrettelagt vores kodesystem.
Jeg talte med ham for et halvt år siden. Han var skarp som altid.
Har du...?
Den satans pige fra hjemmehjælpen. Hun skal skifte elpærer i entréen.
Men det stakkels menneske virker desværre imbecil.
Jeg taler syv sprog mere eller mindre flydende, dog ikke polsk.
Jeg har aldrig savnet den færdighed.
Først nu, da jeg må leve mine gyldne år i bælgmørke, viser det sig -
- at intet dannelseshul er for lille til at falde igennem.
Men det kender De vel ikke til, Waltin?
Dannelseshuller.
- Nej, professor Forselius. - Det troede jeg heller ikke.
- Lundsberg? - Sigtuna.
Og nu ansvarlig for...?
Sikkerhedspolitiets eksterne afdeling.
Hvor mange flere er l? Eller er det bare dig?
Hvis I vil have kaffe, må I selv servere den.
Selv kunne jeg godt tænke mig en lille cognac.
Ja, Waltin, hvad med en kop kaffe?
- Javist, det ville smage godt. - Cognacen står i serveringsgangen.
Tag flasken med. Erik her vil måske have en lille en.
Jeg går ud fra, at inspektøren skal køre tilbage.
Det går jeg også ud fra.
Jeg fatter altså ikke denne utrolige interesse -
- for en gammel grå kodeknækker.
Selvom min tjeneste ophørte for 20 år siden, får jeg tilbud hver måned.
- Som det her fra amerikaneren? - Krassner, ja.
Han kaldte sig forsker og forfatter.
Han ville udgive en bog om sikkerhedspolitikken i Europa -
- i årene efter 2. Verdenskrig.
Jeg gjorde, som jeg plejer og smed brevet ud.
Men for to dage siden ringer det på. Og i gangen står Krassner.
Min første impuls var at smide ham ud.
Men så gør han mig nysgerrig. Han skulle hilse fra en bekendt.
En gammel bekendt fra krigen og årene lige efter.
Fortæl. Jeg stoler fuldstændig på Waltin.
Det skal være under fire øjne. Hvad du så gør, er din sag.
Du har sikkert også voksdug på bordet, ikke?
Der er noget frastødende almindeligt over dig -
- og din folkeskoleuddannelse og den blinde tillid til socialdemokraterne.
Der sidder du i din beskedne toværelses... Hvor fanden er det?
Spånga.
... og spiser frossen fiskegratin uden at drømme om noget bedre.
Ja... Oplys en simpel arbejder i vingården.
Krassner var kommet med en hilsen fra John Buchanan, som Forselius kendte.
Det eneste problem er, at Buchanan har været død i et halvt år.
Skal vi køre?
Buchanan var morbroder til Krassner.
Dengang arbejdede han på den amerikanske ambassade.
Hvis det har nogen betydning.
- Hvad skal jeg gøre? - Find ud af, hvad Krassner laver.
Og det bliver i huset, så længe vi ikke ved mere.
- Kan jeg låne folk af dig? - Tag dem, du behøver.
Forselius spurgte til dit Rolex. Han mener, du har fået det af russerne.
Jeg sagde, at han nok har ret.
- Du forskrækkede mig. - Det var ikke meningen.
Du skal bare ikke gå alene hjem.
Stik imod mit stenhårde mandlige ydre er jeg ret blød indeni.
Tre ting: Du arbejde kun for mig nu.
To: Du arbejder med Krassner, kun med Krassner.
Tre: Krassners sag opgraderes, så kun vi to har adgang.
I orden?
- I orden. - Fint.
Har du talt med statsministeren?
Som du sikkert forstår, udgør det en betydelig del af mit arbejde -
- at tale med ham. Tænkte du på noget særligt?
Hans noget afslappede indstilling til egen sikkerhed, som I skulle drøfte.
Jo, jeg har talt med ham om det.
Han lover højtideligt at tænke over det.
Er der noget i Forselius' mistanker?
Ja, jeg kender ham også. Da jeg gjorde militærtjeneste -
- havde jeg en overordnet, en højt begavet, enestående skrap skiderik.
Forselius... Men jeg overlevede.
Siden har vi ikke haft mange hemmeligheder for hinanden.
Jeg taler, som du forstår, om den her Krassner-sag.
Jeg mener ikke selvfølgeligheder, som at den socialdemokratiske regering -
- skulle have dyrket sikkerhedspolitisk elskov med USA -
- da vi kendte krigens udfald.
Du ved. Jeg ved. Alle andre som du og jeg ved...
I vores verden er der ikke noget, som kun er godt eller ondt.
Det springende punkt er, at det er folk som os, der kommer i klemme.
Og vi forventes at vikle os selv og vores arbejdsgivere ud af klemmen -
- som eventuelt er opstået.
Og kan vi ikke det, så er det folk som os, der bliver lidt ekstra klemt.
N'est-ce pas?
Så hvordan er det denne gang? Foreligger der et forbandet trist -
- enkelt, politisk, privat anliggende?
Udtrykker jeg mig for dunkelt, Berg?
Er der noget snask om statsministeren i sagen, som vi ikke kender til?
Det prøver jeg at finde ud af.
Men det lyder da udmærket. Vi finder helt enkelt ud af det. Godt.
Det er en forbandet god wallenberger, ikke?
- Godmorgen, Eriksson. - Godmorgen.
- Nej, jeg har ikke... -... sovet her.
Hvis du havde skudt ham, var løbet ad Tunnelgatan -
- og op til Malmskillnadsgatan, hvilken vej var du så løbet?
Der er tre muligheder: Til venstre mod Johannes Kyrka -
- lige frem over Brunkebergsåsen, eller til højre ned mod Kungsgatan.
- Hvad havde du valgt? - Til højre mod Kungsgatan.
Smelte sammen med alle de andre og så forsvinde ned i metroen.
- Godmorgen. - Noget nyt?
Ja. Jeg stødte på en mærkelig fyr i går, Backström fra hittegods.
Taler vi om det lille fede fjols, som jeg smed ud af rigsmord?
Værsgo.
Har du skrevet et notat om fjolsets sludder?
Han havde noget at sige.
- Jeg har en... tanke. - En til?
Jeg tror, at Palme talte vidt og bredt om sine planer.
- Min mor... - Har arbejdet i Säpo i 27 år.
28. Hun kender Björn Söderström, den tidligere livvagtschef.
Han har altid været lidt vild med mor og kommer sikkert gerne til middag.
En guldstjerne, Mattei.
Skal du ikke hjem, Backström? Klokken er fem.
Hvornår besluttede Palme at gå i biografen, og hvor mange vidste det?
Hvor mange vidste, at han skulle ud en fredag aften efter lønningsdag?
På mig virker det selvmorderisk. Hvad siger l?
Palmes sikkerhedsbevidsthed var vist højere, end folk troede.
Biografbesøget bliver besluttet klokken otte.
- Sagde han noget til Säpo? - Ikke ifølge forhørene.
Blev de spurgt?
- Det fremgår ikke. - Selvfølgelig talte han med nogen.
Palme havde ikke tid til spontane fornøjelser.
- Har nogen i Säpo talt over sig? - Det behøver ikke kommer derfra.
Han talte vel med sine medarbejdere hele tiden.
Folk taler med hinanden. Palme kunne vist være både social og sorgløs.
Så den forkerte kan have hørt det ret sent, så mordet blev derefter?
En mere beskeden og spontan konspirationsteori.
- Hvorfor ikke? - Hvorfor skød han ham ikke før?
- Muligheden opstod ikke. - Han så dem tilfældigt.
Jeg tror ikke på tilfældet. En tosse, der hader Palme -
- og går rundt med en kæmpe revolver. Næppe.
Hvis han så dem gå i biffen, havde han to timer.
Lad os antage, at en mere kompetent person ved, at Palme skal i biffen.
Han følge efter dem og får ikke mulighed for at handle.
Ved biografen er der mange mennesker, så han venter til bagefter.
Han følger efter og slår til ved Tunnelgatan-Sveavägen.
- Glimrende beskrevet. - Hvorfor valgte han så dumt et sted?
Det er da verdens bedste sted. Ellers ville vi jo ikke sidde her.
Du betaler så godt, at du ikke behøver være høflig, kære ven.
Det var generøst. Skål.
Hvad har du gang i? Er der forsvundet et nyt maleri?
Nej. Jeg vil fortælle dig, hvad en bekendt fortalte mig for 15 år siden.
Min bekendte i samme branche som dig fortalte om våbnet.
Hvilket våben?
Palme-våbnet. Han ville vide, hvad det var værd på antikmarkedet.
Han havde hørt, at jeg havde solgt Himmlers pyjamas for 350.000 kr.
Sagde din bekendte andet om våbnet?
At det ikke var en Smith & Wesson, som medierne påstod -
- men en amerikansk Ruger-revolver.
- Hvor langt var løbet? - Syv centimer, tror jeg.
Trækolbe i valnød. Perfekt stand. Leveringsklar ved køb.
Den var blevet opbevaret et meget sikkert sted.
- Hvor? - "Løvens hule."
Våbnet var brugt ved to mord og et selvmord.
"Et våben med aner", sagde han.
Det havde ikke kun dræbt en russervenlig statsminister -
- "men også renset ud blandt mere simpelt pak", sagde han.
- Hvorfor fortæller du det først nu? - Det husker jeg ikke.
Måske ville jeg ikke indblandes. Men nu, da rigskriminalchefen...
... har indledt en ny undersøgelse, så syntes jeg, at tiden var inde.
Der skulle vist være en belønning.
Ja. Ti millioner. Men eftersom vi har kuglerne fra gerningsstedet -
- er det let at bevise, om der er det rigtige våben.
Hvis du dukkede op med våbnet...?
Jeg ville ikke få en øre. Som politimand indgår det i tjenesten.
- Hvis tippet kom anonymt fra mig? - Glem anonymitet.
Vi snakker om mordet på Sveriges statsminister.
Hvem er min kollega?
Hvordan lærte du ham at kende?
For helvede. Fortæl nu, hvem det er.
Det er Backström. Evert Backström.
Man fandt en Ruger ved en razzia i Spånga i 83. Vil du se på det?
Skiftet branche? Skid på det.
For fanden da.
Du... Hvad i helvede...
Jeg har bemyndigelse. Hør her, din lort...
For helvede, skide idiotfjols.
Tekster: Lasse Glavind Svensk Medietext
Ring til Rosenbad. Hvad er der sket?
Han er modbydelig. Jeg er aldrig blevet så ydmyget i hele mit liv.
- Jeg har optaget samtalerne. - Hvad?
Evert Backström. Den hemmelige mand fra Rosenbad har også ringet.
Han hedder Nilsson. Jeg skal nok få ordnet Backström.
- Backström. - Det er din pligt som kollega...
Hvis han er så skide interesseret, må han selv ringe!
Skal du fortælle mig om pligt, din røvpuler. Du har aldrig haft nogen!
Jeg tolker det som, at du ikke vil tale med mig.
Han er ude af balance. Han påstår, at han har noget om mordet.
- Hvad sagde han til Mattei? - "Surfisse".
Backström har kaldt min sekretær for surfisse -
- samt mange andre uforskammetheder.
- Så skal han fritages fra tjeneste. - Først når jeg ved, hvad han ved.
- Hej. Jeg leder efter... - Jeg taler ikke svensk.
Okay... Jeg leder efter...
Kan jeg hjælpe dig?
- Bor du her? - Ja.
Må jeg give en kop kaffe?
Jonathan Paul Krassner, kaldet John.
Født 15. juli 1953 i Albany, New York.
Har læst statskundskab og journalistik.
Derefter er det lidt uklart. Krassner sælger fødehjemmet -
- og flytter ind hos sin morbror, Forselius' våbenbroder Buchanan.
- Keder jeg dig? - Nej, absolut ikke.
- Godt, så ved vi det. Et minut. - Ja.
John Cristopher Buchanan født 1908 i Newark.
Sov stille ind 16. april 1985, for et halvt år siden.
Blev doktor i statskundskab i 1938.
Da Pearl Harbor indtræffer, er han universitetslærer -
- men som patriot uddanner han sig til reserveofficer.
Mod slutningen af krigen bliver han sendt til Europa.
Tre år senere bliver han udnævnt til vicemilitærattaché i Stockholm -
- hvor han bliver i fire år. Falder du i søvn?
- Nej. - Godt. Jeg er straks færdig.
Buchanan genoptager det akademiske liv -
- som professor i europæisk samtidshistorie.
Og det bringer os til testamentet.
"Al materiel og intellektuel arv testamenteres til min slægtning -
- kære ven og tro væbner, John P. Krassner."
Det handler om likvider samt en samling europæisk...
"Al materiel og intellektuel arv." Hvad er det?
- Notesbøger, fotoalbummer. - Hvad fanden er 'intellektuel arv'?
Hvad har den gamle efterladt til Krassner?
Bevis for, at vores statsminister har været aflønnet af Kreml i 30 år?
Hvad fanden er det her? Jeg bliver så træt.
En almindelig kollegiegang, fælles køkken. Han var ikke snakkesalig.
Han smækkede døren i hovedet på mig.
- Hvem bor mere på gangen? - Almindelige studenter.
Alle er svenskere, ud over ham jeg talte med. Han er udvekslingsstudent.
Han er født i Pretoria og siger, at Krassner mest er på sit værelse.
Han skriver en bog om svensk politik.
- Pretoria. - Ja, Sydafrika.
Jo... der ligger den jo. Sort?
Ja. LO uddeler vist ikke så mange stipendier til hvide.
Nej, det gør de vel ikke. Fortsæt.
Han fortæller mellem linjerne, at Krassner bruger en del marihuana.
- Hvor fortalte han det? - I Nyponets cafeteria.
- I drikker kaffe? - Jeg drikker te, Daniel kaffe.
- Daniel... - Det hedder han.
- Daniel M'Boye. - Og så giver du ham dit nummer.
Hvorfor skulle jeg gøre det?
Fordi han naturligvis bad om det.
Og fordi du som efterforsker var nødt til at give ham det.
Jeg gav ham mit hemmelige nummer, som jeg har fået til det samme.
- Hvor sort? - Er politioverinspektøren racist?
Kaffe med mælk, stenkul?
Stærk kaffe med en smule mælk... og to stykker sukker.
Han skriver dagen lang, har været på Pressklubben.
- Personligheden? - Alene, nervøs. Omgås ikke nogen.
Han sætter tandstikkere fast på døren, når han går ud.
- Hvad lever han af? - Hamburgere og pizza.
Og en urimelig mængde cannabis.
- Så... - Vi tager ham på en narkomistanke.
- Samtidig gennemgår vi lejligheden. - Nej!
Jeg vil ikke vække mistanke, før vi ved, hvad han sidder på.
Problemet er bare, hvordan vi finder ud af det.
Forstår du mig, Waltin?
Jeg forstår udmærket, hvad kontorchefen taler om.
Godt. Har du folk nok?
- Ja. - Er de klar? Nogle af vores?
- Ja. - Godt.
Jeg regner med dig, Waltin.
- Det gør kontorchefen ret i. - Så taler vi ikke mere om det.
Krassner har kontakt med et par journalister, men det tør jeg ikke.
Det lyder betryggende. De kretinere skulle stilles op og arkebuseres.
Du kunne jo invitere Krassner hjem og fortælle krigsminder om hans onkel.
Er inspektøren gået fra forstanden?
Jeg tænkte naturligvis, at vi kunne fabrikere en historie.
Fra dengang professor Forselius styrede tingene.
Der er alt for mange konsonanter i det forbandede sprog!
Det lyder, som om hun har en hårbolle i halsen.
Ud, menneske, ud!
Jeg har aldrig lagt hånd på en kvinde. Nu var det tæt på.
Det er vel for øvrigt noget, inspektøren og jeg deler.
Jeg forstår vist ikke professoren.
Det er jeg helt overbevist om, at inspektøren gør.
Helt imbecil er han jo ikke.
Hvordan får vi fat i skiderikken?
Han har vel næppe telefon på det kollegium.
Vi må skrive et brev.
- Digame. - Hej, det er mig.
Fædrelandet kalder. Jeg skal bruge din hjælp til en lille sag.
HER BLEV STATSMINISTER OLOF PALME MYRDET DEN 28. FEBRUAR 1986.
Den værste dag i mit liv. Jeg husker den i detaljer.
Det gør vi vel alle.
Hvorfor havde Palme ingen bevogtning?
Det kan han nok kun selv svare på. Og det kan han desværre ikke mere.
Han var ikke noget nemt objekt.
Dem, der passede på ham, kunne virkelig godt lide ham.
Ingen af dem ville have tøvet med at tage en kugle for ham.
Denne fredag havde han sagt til dem, at de havde fri ved frokosttid.
Han ville arbejde lidt mere og så gå lige hjem til en hjemmeaften.
Kollegerne spøgte med ham og spurgte, om man kunne stole på det.
Han kunne godt tåle lidt røg.
Han skulle ikke ud på større eventyr.
Han og Lisbet havde bare talt om at gå i biografen.
Men altså et eventuelt biografbesøg.
Skal man være meget præcis, så udelukkede han det ikke.
Men det meste talte for en hjemmeaften.
Han lovede kollegerne at ringe, hvis planerne blev ændret.
- Palme ringede aldrig. - Nej, han ringede aldrig.
- Hvad gjorde du så? - Jeg gik til kontorchef Berg.
Jeg fortalte, at kollegerne var sendt hjem -
- formodet hjemmeaften eventuelt i biografen.
- Hvad sagde Berg? - Han blev mildt sagt ikke glad.
Han havde det lidt svært med Palmes boheme-side.
Berg sagde, at han ville ringe til sin kontakt i ministeriet, Nilsson.
Og så ville han ringe tilbage. Men det gjorde han ikke.
Ja, og så... lige før midnat ringer kollegaen -
- som havde nattevagten hos os og fortæller det.
- Hej. - Hej.
Du bor på Jungfrudansen, ikke? Vil du have et lift?
Okay.
Du er med i Johanssons lille gruppe.
Jeg var der dengang. Patrulje nummer to på stedet.
Ifølge en af kommissionerne steg vi af bussen tre min. efter skuddene.
Så offeret lå stadig på gaden.
Vi så ikke, hvem det var, bare at det var meget alvorligt.
Det tog vel ti minutter -
- så var vi tyve betjente, der gennemsøgte området.
Til hvilken nytte kan man spørge.
Jeg græd mig ikke i søvn den morgen.
Men det ved du og alle andre. Det er ingen hemmelighed.
- Men jeg har intet med det at gøre. - Det tror jeg heller ikke.
- Jeg tror ikke, vidnekæden stemmer. - Det har jeg aldrig troet.
Og jeg tror, jeg ved, hvad der plager dig.
Du tror, at vidne to ser en anden end gerningsmanden på David Bagares gata.
- Hvorfor tror du det? - Hvordan skulle det ellers gå op?
Der er tre minutters forskel. Det holder ikke.
- Hvorfor har du aldrig sagt noget? - Ja, hvordan kan det være?
Lad os lege med den tanke, at jeg var gået til kollegerne -
- på Kungsholmsgatan og havde fortalt dem, at de var galt på den.
De havde nok ikke lavet bølgen. Men da I kører ad Dobelnsgatan -
- og forbi trapperne ved Tunnelgatan, så I så intet, der stak ud?
Nej. Så havde vi rapporteret det.
Og vi så bestemt ikke nogen med en rygende revolver.
Jeg vil gerne sige noget andet -
- som gerne må blive mellem os. Det er om din chef.
Jeg ved, at han satte dig i fængsel for 20 år siden.
Ja. Han lod mig sidde i varetægt. Jeg var ikke Vorherres bedste barn.
Det handler ikke om det. Men du skal vide -
- at han er den mest iskolde skid, jeg har mødt. Du skal passe på.
Fortæl.
Mon ikke det går, hvis du sidder ned?
Söderström, gammel livvagtschef, var til middag hos Linda Mattei i går.
Er I ikke i familie?
Samme dag, Palme blev myrdet, nævnte han sine planer om at gå i biffen.
Selve beslutningen tog Palme, først en halv time inden parret gik.
- Hvor mange kendte planerne? - Først og fremmest livvagterne.
Klokken 12 havde Palme givet dem fri.
Så ringede de til Söderström, som ringede til sin chef.
- Kontorchefen Berg. - Nemlig.
Så fire personer vidste det allerede ved frokosttid.
Så kontaktede Söderström aftenvagten. Han kontaktede de seks weekendvagter.
Sammenlagt er vi oppe på 11. Så hele afdelingen kan have vist det.
- Ikke alle. - Der var vel et kaffelokale.
Det var ingen sensation, at Palme ville i biffen, men lad os regne.
20 kolleger fra livvagten vidste, at Palme skulle ud. Er vi enige?
De var 38 i alt, så det passer nok.
Hvor mange vidste det på offerets arbejdsplads?
I forhørene bliver der slet ikke spurgt til et eventuelt biografbesøg.
- Selvfølgelig gør der det. - Nej.
Nogle spørges, om Palme har sagt, at han ville forlade hjemmet.
- Og hvad så? - Det er ikke det samme.
De tre adspurgte svarer, at det havde han ikke.
Dato og tidspunkt for maskeraden på operaen i Stockholm i 1792 -
- var kendt af flere hundrede to måneder før -
- selvom kun 100 fik skriftlig invitation.
Mindst ti af de tilstedeværende deltog i mordet.
Her gælder de samme mekanismer. Forberedelsestiden var bare kortere.
Det halve af Sverige kendte Palmes vage planer -
- fem-seks timer før han bestemte sig.
Højest 50. 20 i Säpo, lige så mange på hans arbejdsplads -
- plus ti i sikkerhedsmarginal.
- 50. - Det kunne også være 500.
Hvorfor lod vi ikke en syklub stå for personbeskyttelsen?
Det er jo sandt.
Fortsæt.
To af studenterne tager hjem i weekenden.
En skal ud med sin kæreste. Det virker sikkert.
- Pretoria? - Jeg ordner selv Pretoria.
Vi drikker kaffe i nærheden. Hvor lang tid skal du bruge?
Hold ham væk mellem 20 og 21.
- Der mangler Krassner selv. - Ham ordner jeg.
Hvad forventer han? Pretoria.
Sikkert hele molevitten.
- Men den får han ikke. - Nej, den får han ikke.
Det er en meget smuk bluse, assistenten har på i dag.
Tak. Det er silke. Den var ret dyr...
Knap den op.
Snart.
Nu må assistenten have mig undskyldt. Jeg har forpligtelser.
Du hører fra mig.
Fredag den 22. november vil John Paul Krassner -
- forlade kollegiet Nyponet -
- for at tage til en adresse på Sturegatan formodentlig til fods.
De herrer Martinsson og Göransson skal agere overfrakke for Krassner.
Sørg for, at han indfinder sig, overvåg ham og rapporter afvigelser.
Skulle Krassner ikke komme ud fra kollegiet, skal han anholdes -
- på mistanker om narkokriminalitet. Kør ham til Kungsholmen.
Overgiv ham til kollegerne på narko. Så lidt papir som muligt.
Ransagningen står andre for. Forstået?
Ja, for fanden. Hvad sker der?
Operationens formål er de herrer ikke tjent med at kende nærmere.
Se så... Ud og leg.
Han skriver vel på noget politisk forargeligt.
Nogle mener, at materialet kan have betydning for rigets sikkerhed.
Og det betinger så din og min beskedne indsats.
Jeg vil finde ud af, hvad han laver.
Og når du har ordnet det for mig...
... vil jeg ikke have, at han finder ud af noget.
Jeg kontakter dig, når jeg er færdig.
Fint.
19.37.
Han er tidlig på den.
- Han kommer 20 min. for tidligt. - Vi må rapportere det.
- Hej. - Hej.
Hvor er det trist med Pelle Lindbergh.
- Hvad er der sket? - Han kørte sig jo ihjel.
Han jager ikke, men tog engang en rotte i Tegnérlunden.
Havde han ikke trukket mig væk, havde jeg fået skidtet i hovedet.
- Så havde jeg ikke stået her. - Måske hørte han noget.
- Det tog tid. - Han løber vist ingen vegne.
- Hvad fanden er det for noget? - Et vindue på 15. står åbent.
Udmærket. Lad os så se på liget.
Jonathan Paul Krassner. Amerikansk statsborger.
15. juli, 1953.
Han ser bedre ud nu.
- Hvad med støvlen? - Hvilken støvle?
Hans støvle kom lidt efter ham og ramte næsten Vindeln.
Lever Vindeln? Læg den i en pose sammen med liget.
Sørg for, at gadekontoret får gjort rent.
Her er koldt som en eskimofisse. Skynd dig.
Har du set det? På engelsk.
Her lugter også af eskimofisse.
Sikke en gris. Skynd dig nu lidt. Det gør ikke så meget.
Tænk, at man skal mase med den slags møgundersøgelser.
- Jeg er tørstig. - Det er et typisk selvmordsbrev.
Godt. Så er vi færdige. Lad os få en øl.
- Hvad sker der? - Vi er fra Östermalms politi.
- Politiet. Hvad er der sket? - Kender De mr. Krassner?
- For helvede... - Ja, amerikaneren. Hvorfor?
- Han er desværre død. - Hvad siger De?
Vi tror, det er selvmord.
- Jeg har lige mødt ham. - Måske kontakter vi Dem senere.
Hvorfor. Jeg har studievisum.
- Han er her lovligt. - Hvad laver han med vores piger?
Vil vi tale med alle, der kender Krassner.
Kom.
For helvede. At snakke med en neger midt i en efterforskning.
Du tænkte slet ikke. Endnu et kvarter af mit liv er ødelagt.
Nu står den åbenbart også på junglepik.
Et normalstort Svensson-lem duer ikke længere. Studenterluder.
- Jarnebring. - Er der sket noget?
- Hvad vil du midt om natten? - Er der sket noget?
- Et selvmord, en amerikaner. - Er du sikker?
Jeg er lige blevet færdig med rapporten. Og Vindeln...
- Lever han? - Han så ham ryge ud ad vinduet.
Du har jo ikke afhørt Vindeln, dit fede fjols.
Hold kæft. Han har jo ingen telefon.
Hej, Vindeln. Hvad var det, der skete ved Nyponet?
Jeg var helt chokeret. Bagefter kom der en støvle ned.
- Efter hvad? - Kroppen.
Kom der en støvle ned efter kroppen?
- Hvad mener du med efter? - Ikke et minut, ikke et halvt.
Heller ikke efter nogle sekunder. Lad os sige ti sekunder.
- Har du sagt det til andre? - Til den anden strømer.
- Han troede vel ikke, jeg var ædru. - Alle ved da, at du er holdt op.
- Hvem tog støvlen? - Den tog l.
Hvad skete der? Der var kolleger overalt. Han er død.
Hvad har vi gjort?
- Svar. - Sæt dig ned.
Det er alt sammen meget tragisk.
Operationen blev indledt lidt tidligt.
Krassner må have glemt noget. Han overrasker vores operatør.
Jeg har lige talt med Berg. Der kommer en intern undersøgelse.
Jeg er så ked af, at jeg trak dig ind i det.
Jeg er så frygtelig ked af det.
Min fineste assistent Eriksson, det havde vi da ikke noget med at gøre.
Operatøren var allerede langt væk -
- da Krassner besluttede at prøve sine vinger.
Det er naturligvis meget tragisk, men den slags sker, min ven.
Undskyld. Jeg kunne ikke nære mig.
- Du er ikke rigtig klog. - Nej, det er jeg vel ikke.
Jeg har fyldt et karbad til dig.
Hvad skulle jeg gøre? Jeg tror ikke, at jeg blev genkendt.
I var på vej hjem til M'Boye. Hvad skulle l?
- Han ville give te. - Te?
Det var noget specielt hjemmefra... rødt.
- Ville han byde på rød te? - Ja.
Var det virkelig te, han ville byde på?
Det ved jeg ikke.
Han ville ikke byde på noget helt andet?
Det er muligt. Det er meget muligt.
Det var Eriksson ikke interesseret i, vel?
Nej, det var hun virkelig ikke.
For assistent Eriksson havde noget helt andet i tankerne.
- Det er muligt. - Rejs dig.
Det gælder en død amerikaner.
Ifølge ubekræftede kilder er han freelancejournalist fra Albany.
På et tidspunkt før otte faldt han ud fra 15. sal på Valhallavägen.
Mord, selvmord, ulykke, hvad er problemet?
Ikke tidligere straffet. Ambassaden tjekker det. Sandsynligvis selvmord.
- Han lagde et brev med fingeraftryk. - Selvmord. Hvad er problemet?
- Han hedder John Paul Krassner. - Javel.
- Hvordan kender du ham? - Jeg kender ham ikke.
Han kom til Sverige for seks uger siden. Vil du have kaffe?
- Du får sjældent så fint besøg. - Af Krassner?
- Besøg! - Nej, af mig.
Her er en kopi af selvmordsbrevet. Sådan ser han ud.
- Krassner... - Ja, det hed han.
En Pia Hedin fra postvæsenet har ringet om et brev fra en Krassner.
- Hvilket brev? - Aner det ikke. Kan det ikke vente?
Der resterer en støvle. Krassners støvle...
... som dumper ned cirka ti sek. efter Krassner.
Måske ramte den noget, men det har Backström ikke nævnt i sin rapport.
Er vi overraskede?
Støvlen er af mærket Streetsmart og har hul hæl.
Her er en seddel med tal. Og på den her står der:
"En ærlig svensk politimand, politiinspektør Lars M. Johansson."
Er der nogen, der tager gas på mig?
- Jeg søger Pia Hedin. - Det er mig.
- Du har søgt efter mig. - Kom med rundt.
- Kan du genkende denne mand? - Det er ham amerikaneren.
Han var her for lidt over en måned siden og ville sende et brev til dig.
- Og det kan du huske? - Ja, han sendte det poste restante.
Så kunne du hente det på Folkungagatan 4.
Jeg sagde, at jeg kunne finde din adresse, så du kunne få brevet hjem.
- Men han sagde, I havde aftalt det. - Jeg kender ikke noget til et brev.
Nej, det tænkte jeg nok, eftersom du aldrig hentede det.
Og derfor søgte du efter mig.
Din titel fik det til at gibbe i mig.
- Politiinspektør, det lød spændende. - Hvordan spændende?
Det kunne være konfidentiel information eller lignende.
Måske en hemmelig protokol.
- Du læser mange krimier, ikke? - Jo.
- Har du brevet? - Nej, desværre. Det er væk.
Efter 30 dage ville han have det eftersendt til sin kæreste.
Jeg har allerede sendt det. Men du kan få en kopi af forsendelsen.
Nu skal vi se.
Hvis det kan være til nogen hjælp?
"Sarah Weissman, Californien."
Hvorfor sender man et poste restante til en, man aldrig har mødt?
Måske var det en slags forsikring, hemmelige papirer -
- hvis der skulle ske ham noget.
- Hvordan skulle jeg finde ud af det? - Du sidder jo her. Så det har du.
Du tænker som en politimand. Og det var et kompliment.
- Værsgo. - Besværligheder?
Jeg gik lidt tidligt ind. Ellers intet.
Han skriver noget... som du sagde.
- En kriminalroman. - Hvorfor tror du det?
'The Spy that went East'.
Han var i hvert fald færdig med titlen.
- Var det her alt? Ikke mere? - Nej.
Nåede du at tjekke farvebåndet i skrivemaskinen?
- Jeg blev afbrudt. - Nogen vidner?
Til hvad?
Hallo.
- Træffer jeg mr. Johansson? - Det er mig.
- Jeg er Sarah Weissman. - Må jeg kondolere.
Tak. Jeg er faktisk i Sverige nu for at ordne Johns hjemtransport.
- Jeg har et brev adresseret til Dem. - Må jeg se det?
Selvfølgelig. Det er jo Deres.
Ja... Tak. En ting til.
Blandt hans ejendele fandt vi en seddel med fire tal...
Det må være til Johns pengeskab. Jeg har noget med til Dem.
- Sarah Weissman? - Ja.
- Lars Martin Johansson. - Det glæder mig. Sid ned.
- Tak, fordi De ringede. - Det manglede bare.
Og det her...
Det her er brevet, vi fandt i Johns skrivemaskine.
Tror De, at John skrev brevet?
- Det gjorde han ikke. - Hvorfor ikke.
"Jeg har levet mit liv fanget mellem sommerens længsel og vinterkulden."
Det er ikke hans stil. Brevskriveren har ikke engelsk som modersmål.
Og jeg er lingvist.
- Kan han have kopieret det? - Det kunne ligne John.
- Hvorfor ville han gøre det? - Det er ikke det egentlige problem.
Han var alt for selvtilfreds til at begå selvmord. Hvad stod der i Deres?
Brevet er skrevet som en forsikringspolice.
Han frygtede at blive dræbt af den militære efterretningstjeneste -
- det svenske politi eller Sovjet.
Han var tosset.
Han skrev på en bog, som ville ændre svensk sikkerhedspolitik.
"Bogens dokumentation ligger i et pengeskab sammen med manuskriptet."
Her er det. Det lå i et pengeskab i Johns onkels hus, hvor han boede.
- Har De åbnet det? - Jeg har pakket det.
John lignede sin onkel. Han drak og, som jeg opdagede for sent, slog.
Derfor forlod jeg ham. Det er længe siden.
- Men De er alligevel... - Arving.
Jeg sagde jo, at han var underlig.
- Havde han ingen venner? - Nej.
Tag De det. Behold det hele. Jeg vil ikke have det.
- Hvad vil du? - Jeg talte med en bekendt forleden.
Kunsthandler. Han havde solgt et dyrt maleri til en af vores kolleger.
En Zorn-fisse. Og så slog det mig, at du kender ham.
- Politioverinspektør Claes... - Waltin.
Vi er nære venner, men det er længe siden, jeg har set ham.
Hvad har du tilfælles med den læderbøsse?
Kunsten.
Han har en udsøgt samling af svensk samtidsmaleri.
- Hvordan får han råd? - Rige forældre.
Hvor er jeg dum.
Jeg har et par gange hjulpet Claes og den eksterne afdeling.
- Med hvad? - Jeg har tavshedspligt.
- Men os imellem. - Beklager. Rigets sikkerhed.
Men jeg kan sige så meget, at jeg fik en formel tak fra Säpo's ledelse.
Kollegaen Berg Junior er varetægtsfængslet på tredje døgn.
Han overvejer, om han kan tage sit liv med det tæppe, han har over sig.
I har taget snørebånd og bælte. I ti år har han troet, at hans far -
- som også var betjent, gav sit liv i tjenesten.
Men pludselig står du i døren med overfrakken på.
Du smider en journal, der fortæller, at hans far kørte i søen -
- efter at have drukket en flaske vodka.
Berg Junior bryder sammen, bliver bedøvet og lagt i bælte -
- inden I kort tid efter slipper ham fri.
Var du aldrig bange for, at han skulle tage sit liv?
Ikke det mindste. Desværre. Han tager gerne livet af andre.
Først når det gælder ham selv, er han pylret. Hvorfor har du talt med ham?
Fordi han steg ud af bussen tre minutter efter skuddene.
Han har hjulpet med at bryde vidnekæden.
Det var venligt af ham. Synd, at der skulle gå 26 år.
- Slagteren fra Ådalen. - Hvad vil du?
- Jeg har et tip. - Lad mig høre.
- Hvad får jeg for det? - Du undgår måske fyring.
Det er nok bedste din so. Hør her, din surfisse.
Jeg skal møde han hurtigst muligt, ellers slår jeg tænderne ind på dig.
Fortæl, hvad du ved, eller du bliver anmeldt for trusler og sexchikane.
- Jeg har fået et tip om våbnet. - Det skal du vist tale med Flykt om.
Så alle kan læse om det i avisen. Den sladderfisse.
Du ved, at vi har fået i hundredvis af tip om våbnet.
- Hvorfor er det her så specielt? - Alt... Informantens person.
- Hvad hedder han? - Glem det. Så ryger jeg hellere ind.
Vent. Efter omfattende register-efterforskning -
- er jeg nået frem til den her. Serienummeret står nederst.
- Hvordan fandt du den? - Gammelt hæderligt politiarbejde.
Med tanke på sagens følsomme natur går jeg ud fra -
- at informationen omfattes af skærpet tavshedspligt.
Når det her er overstået, må du bære mig i guldstol -
- gennem politiets perleport.
- Informanten har også et navn. - På gerningsmanden?
- Han, som har våbnet. - Hvad har han sagt om våbnet?
Hvem udpeger han, og hvilket belæg har han?
Hvad får jeg for det?
Jeg bærer dig i guldstol gennem politiets perleport.
Så du vil vide, hvad han hedder?
Er alle her? Jeg har talt med Backström.
Han fik et tip for nogle uger siden, nogle dage efter avisoverskrifterne.
Han siger, at han ved, hvor våbnet, der myrdede Palme, er.
- Han har det fra en informant. - Naturligvis anonym.
Man fandt aldrig våbnet, fordi man ledte efter en Smith & Wesson.
Det her er en Ruger. Den er brugt før.
Yderligere to mord og et selvmord. Og serienummeret. Jeg ringer til KUT.
Nej. Når det gælder Backström, kommer der altid mere. Han ved, hvem det er.
- Og han gav mig et navn. - Men du sagde...?
Nej, ikke informanten. Det er bedre. Det er ham, der har våbnet.
Og det er en kollega. Han har aldrig optrådt i efterforskningen.
- Jeg er i tvivl om sandheden. - Hvem er det?
Claes Waltin... Forhenværende politioverinspektør i Säpo.
- Og alt det har du fra Backström? - Ja. Med det er værd at kontrollere.
- Waltin havde adgang til våbnet. - Han findes ikke i efterforskningen.
Jeg har selv lagt ham ind.
Tre timer efter mordet fik han en parkeringsbøde oppe ved Gärdet.
Jeg sendte en forespørgsel til Säpo. Det var underligt med en chef -
- men jeg fik det svar, at Waltin havde brugt køretøjet i tjenesten.
Han må findes i materialet.
Tekster: Lasse Glavind Svensk Medietext